Fritt efter verkliga händelser
Minns du när de kom?
Minns du den 9 april?
Det trorjag att du gör. Det gör alla.
De fanns plötsligt överallt.
Gestapo, Wehrmacht, Abwehr, SS.
Alla de tyska kårerna.
Tyska nazister.
Danska nazister.
De kom alla fram ur mörkret.
De hade bara väntat på den dagen.
Gick du ut och tittade på det?
Vad tänkte du?
FLAMMAN & CITRONEN
Dyrehaven, norr om Köpenhamn Maj 1944
Du måste agera välbetänkt.
Följa din plan.
Om du är lugn märker ingen nåt.
Folk tlttar på den döda.
Inte på nåt annat.
De ser dig inte försvinna.
De minns inte att du har varit där...
...överhuvudtaget.
Jag vet att jag gör det rätta.
Det finns inget annat att göra.
Förstår du?
Ja...
Ja?
Blommor från Dagmarhus. En födelsedagsbukett, tror jag.
- Østergaard Petersen? - Det stämmer.
Ska jag kvittera?
Nej.
Du frågade ofta om varför.
Varför vi gör det här.
Varför?
- Provocera inte nu. - Visst.
Ett gott skäl:
Schalburgkåren.
God morgon.
Papper.
Nej, det tror jag inte. - Har du sett ett papper?
Danskar i tysk uniform. Förrädare.
Vissa är erfarna soldater från östfronten.
Brutala svin.
Man kommer inte nära dem.
Alltid i grupp.
De är... skadedjur.
Kör!
Ambulansfolket hjälper till.
Polisen hjälper till.
Alla som vågar hjälper till.
De har höjt belöningen. 10000.
- För oss båda? - Bara för dig.
- Vad vet de? - I alla fall att du är rödhårig.
Färga håret nu, Bent.
Eller bär hatt.
- Hatt? - Ja, eller keps, om du vill.
Det är han!
Ett annat gott skäl:
Nazistiska redaktörer som sprider sin propaganda i tidningarna.
Redaktör Gaust?
Alla har sina skäl.
Den 9 april står Jørgen och ser tyskarna marschera in i stan.
De ändlösa raderna av soldater får det att vända sig i hans mage.
Han blir illamående.
Illamåendet håller i sig.
Till den dagen förra sommaren då han går in i en radioaffär.
I rummet innanför stod de och tryckte illegala tidningar.
Jørgen möter äntligen några som tänker precis som han.
Och snart är de igång med illegala aktioner.
Jørgen och ett par andra är de enda som finns kvar av den gruppen.
Alla andra har flytt, misshandlats i fängelset, eller så är de döda.
Skjutna vid pålen.
Men Jørgen... Jørgen fortsätter.
För engelska piloter över Sundet om natten. Hjälper med sprängmedel.
Tar piller för att hålla sig vaken.
Organiserar vapen. Allt.
Och så åker han med mig.
Tid?
11.25. Ett nackskott.
Aksel Winther. Åklagare.
Han har tillgång till i stort sett alla hemliga kanaler på polishuset.
Han har sin egen kontakt till engelsmännen. Får order direkt.
I höstas organiserade han judarnas flykt ut ur landet.
Utan honom fanns ingenting.
Vi har en tydlig orderväg.
- Jag godkände inte mordet på Gaust. - Vi bedömde att det var säkert.
- Och så var vi precis i närheten. - Jaså, det var ni?
En underskrift till de höga herrarna i Stockholm.
Det är saker på gång.
Det är nåt som kräver diskretion-
- och strängaste disciplin.
- Du kommer att gilla det. - När det är Winther...
- Det är stort. ...är allting stort.
Fosterlandet!
Vilka andra hade firat tre mord i en vinhandel bland tyskar?
Det kräver kodex.
Vi är inte många. Det är svårt att säga vem som gör vad.
Ibland samlas vi. Andra gånger arbetar vi var för sig.
Det där är Bob, veteran från vinterkriget i Finland.
Magistern, Den Kloke, är expert på att hltta uppgifter om allting.
Storebjörn, expert på kvinnor, alltid redo för fest.
Och Lillebjørn, duktig på vapen.
Ryktena säger att om de ska skjuta mannen så skjuter de frun också.
Vinhandlaren utväxlar upplysningar. Säljer dem till oss och tyskarna.
Bananen, f.d. Boxare och med på alla aktioner han kan vara med på.
Carl, lite skrajsen typ, men hård när det gäller.
Heinrich och Teddy, studenter, de yngsta.
Smalle, han pratar och pratar, slutar aldrig. Pratar mest om mat.
Cap, f.d. Nunna i Belgien. Har sin egen grupp i Kastrup.
Bananen ser det som sin uppgift att skydda henne.
Och Jørgen... min vän.
Vi har pratat om det. Du låter bli honom.
Karl Heinz Hoffmann. Gestapochefen.
Det är han som jagar oss.
Hoffmann vill tala med dig.
Missta dig inte.
Danmark har aldrig haft en större massmördare än han.
Men det vet du ju allt om.
Fårjag bjuda på ett glas?
Ursäkta. Svend Christensen. Jag är kriminalpolis.
- Vad heter ni? - Ketty. Ketty Selmer.
- Skål, Svend Christensen. - Skål.
Det är mycket gott.
Är ni gift?
Ja.
- Jag har inte sett er här förut. - Jag reser mycket.
- Vad gör ni? - Jag är modetecknare.
Fotograf. Jag har precis gjort en bildserie till Tidens Kvinder.
- Vem är du? - Tack för vinet.
Jag frågade dig en sak.
Du frågar för mycket. Adjö, Bent.
"Adjö, Bent"...
Det kan vara en av pojkarna som har talat bredvid mun.
De hade aldrig gett henne mitt namn.
Där är hon.
Bent, det är ett tyskhotell. Det vimlar av dem där inne.
- Jag går in. - Ja, ja.
Om du inte är här om en halvtimme så kommer jag in. Ska vi säga det?
Kriminalpolisen. Ketty Selmer?
Vad vill du?
Fårjag komma in?
Vem känner du?
Jag ritar mode och tar modefotografier.
- Titta. - Varför kallade du mig Bent?
Det trodde jag att du hette.
Vad gör du på riktigt?
- Det kan jag inte säga. - Du måste.
Jag är kurir. Stockholm-Köpenhamn. Jag tar med brev.
- Jag känner vinhandlaren. - Han vidarebefordrar upplysningar.
Han är mellanhand. Man jobbar inte för en mellanhand.
Jag känner Winther också.
Vad gör du för Winther?
Det kan jag inte säga, det vet du.
- Det var inte därför du kom. - Var det inte?
Jag tror du kom för nåt annat.
Jag ligger inte med gifta kvinnor.
Min man är homosexuell. Det är ett rent skenäktenskap.
Han är svensk, så jag kan resa fram och tillbaka så mycketjag vill.
Attraheras du av mig?
Ja.
Varför?
För att du är vacker.
Hur gammal är du?
23. Hur så?
Du är ung.
Åldern betyder nåt.
Och nu ska du gå.
- Är Ketty Selmer ditt riktiga namn? - Självklart. Varför inte?
Gå nu med dig.
Det här är min värdinna Lis.
Och hennes man Helmer.
Det är härjag bor.
Jag bor i deras källare.
Det är ett bra ställe.
Där är det bra att vänta. Det är så det är...
Den mesta tiden går åt till att vänta.
Här är Horst Ernst Gilbert, redaktör för Skandinavisk Telegrambureau.
Han spottar ut tysk propaganda.
Politisk flyktning från 1934. Han är spion och överste i Abwehr.
Närmaste man är Hermann Seibold.
SS-Obersturmbannführer. Abwehrs spionchef i Norden.
Den sista är fru Elisabeth Lorentzen.
Författarinna. Högt uppsatt i Abwehr och Gilberts sekreterare.
Ta lite vetebröd.
Och det finns riktigt kaffe i kannan.
- Det är tyskar? - Ja, det är tyska spioner.
Har Frihetsrådet inte förbjudit oss att likvidera tyskar?
Det är mer en rekommendation. En rekommendation vi inte följer.
- London vill utrota Abwehr i Norden. - Har jag missförstått nåt?
Ska vi inte rensa ut danska angivare och nazister?
Jo, men nu är du underställd Special Forces och gör som du är tillsagd!
Visst.
- Vad säger du, Bent? - Perfekt.
- Men jag skjuter inte kvinnor. - Gör du inte?
Då gör du det, Citronen.
Eller har du också svårt för kvinnor?
Nej, det har jag inte.
Vi ska skjuta höga tyska officerare.
Då tyckerjag vi ska ta Hoffmann. Vi kan lamslå hela Gestapo.
- Vi har ingen order om likvidering. - Den ordern kan du ge.
Det gör jag inte!
Du låter bli Hoffmann. Det gör ni båda.
Bent, du får under inga omständig- heter börja samtala med Gilbert.
Han är en stor personlighet och har en... betydande andlig potential.
Du knackar på och skjuter honom. Är det förstått?
God afton, herr Nielsen.
Jag mötte en kvinna i går. Ketty Selmer.
Gjorde du det?
Hon är ingen du ska umgås med.
- Väntar du på mig? - Ja.
- Vad vill du? - Hur vet du vad jag heter?
- Nån har väl talat bredvid mun. - Ja. Frågan är bara vem.
Var inte rädd. Vi står på samma sida.
Gör vi det?
Är det Winther?
Det ska du inte fråga mig om. Och du ska inte be mig om nåt.
Kom inte hit. Det är det sista jag behöver.
God natt.
Jag skulle skjuta en kvinna. Hon som angav Finn.
Jag sprang upp i trappan.
Jag knackar på. Hon öppnar dörren. Jag ska precis trycka av...
Men hon hinner berätta för mig att hon inte är en riktig angivare.
Hon angav honom för att han svek henne.
Han hade lovat gifta sig med henne, men hade glömt att han var gift.
Hon var en ensam, sviken kvinna.
Hon stod där och glodde på mig.
Jag kunde inte trycka av.
Hon grät och grät och grät...
Jag kunde inte.
Jag pissade på mig och sprang.
Veckan efter angav hon två till.
Jag har svurit att det inte ska hända igen.
Varför kunde du inte?
Jag glömde att det inte är människor som vi skjuter. Det är nazister.
Hon här är din, Jørgen.
Vi ska iväg.
Om du inte är tillbaka om fem minuter så kommerjag upp. Är du klar?
Jag kunde inte.
Jag träffade henne bara i axeln.
Jag kunde inte. Jag har aldrig dödat nån förut, Bent. Förlåt.
- Vem är ni? - Jag kommer från Winther.
Jag ska lämna juridiska dokument.
- Kan jag få se på er bricka? - Ja, naturligtvis.
Ja, man måste vara lite försiktig. Min man ligger och vilar sig.
Vill ni ha en kopp te?
"Tack. Budjonny."
Den berömde sovjetiske generalen. Jag utbildade honom själv. Herr...?
Christensen. Svend Christensen.
Efter första kriget prövade många tyska officerare lyckan i Röda armén.
Tyskland var utblottat och låg i ruiner.
De ryska officerare som nu strider mot den tyska armén-
- är utbildade av oss.
Men det vet ni väl.
Kommer ni från min vän Winther?
Ja. Jag skulle lämna dessa dokument till er.
Tack. Är det nåt fel på er hand?
Ni talar bra tyska, herr Christensen.
Tack. Jag har bott i Tyskland.
Min far skickade ner mig.
Ni är med i motståndsrörelsen.
Jag menar, ni kommer från Winther. Ni kan vara helt lugn.
Jag har inga särskilda sympatier för Hitler eller nationalsocialismen.
- Ni har svurit eden till führern. - Det är en sak för mitt samvete.
Ni är... en partisan.
Det är väldigt intressant.
En soldat utan front.
Är ni även en bra soldat?
Är ni beredd att betala priset?
- Vilket pris? - Vad tror ni?
Livet.
Ni förstår, det finns tre skäl till att strida i ett krig.
För det första är det karriären.
Det är mycket utbrett, men det blir man ingen bra soldat av.
Man är rädd för att dö och tänker bara på tiden efter.
Det andra skälet är ideologin, kärleken till fosterlandet.
Det är genast mer intressant, men drömmaren blir knäckt.
Han är inte stark nog. Han är på tok för ytlig.
Ungdomligt lättsinne, ungdomligt övermod.
Om han inte verkligen är glödande. Fanatisk, om ni så vill.
Då blir han en bra soldat.
- Och det tredje skälet? - Hat. Hat till fienden.
Hatet förför en, får en att göra saker-
- som man aldrig hade trott sig vara i stånd att göra.
Nåt annat är hat skapat av en personlig neuros.
Vad menar ni?
Neurotikern är intelligent och han är en tvivlare.
När han utsätts för svek så svinner hans hat.
Då segrar tvivlet.
Kriget tar inte hänsyn till neurotikern.
Den milde, gode fadern hittar ni inte i kriget.
Er kamp, Christensen, är berättigad.
Nu ska ni bara bli en bra soldat.
Ska ni redan gå?
Så måste detju bli.
Ni gör ett stort misstag.
Fader vår, som är i himmelen.
Helgat varde ditt namn...
Det är nåt som är fel.
- Vad hände? - Kör.
Stoppa det.
Lugn. Andas.
Bent, du blir snart hämtad och körd till en privatklinik.
En order måste lydas. Förstår ni det? Det går inte att diskutera.
- Seibold var hårdhudad. - Han ärju en van soldat.
Fru Lorentzen är död och Seibold är svårt skadad.
En av tre räcker inte!
Då får du fanimej göra det själv nästa gång.
Det väljer jag att inte höra.
Du skulle ju inte samtala med Gilbert.
- Han är inte nazist. - Tror du det?
Han säger precis vad som helst. Gilbert är vansinnigt begåvad. Va?
Han visste vem du var och varför du kom. Han manipulerade dig.
Han har skrattat sen du gick. Han och Hoffmann har skrattat.
Det ska inte hända igen.
Förlåt. Förlåt. Förlåt...
Nu ska du bara överleva.
Jag träffar Hoffmann om en halv- timme. Bent glömde dokumenten.
Nu vill Hoffmann ha en förklaring.
Jørgen... du har besök.
- Var är Anne? - Hon väntar precis utanför.
Vi har letat efter dig. Du lovade att komma och hämta oss.
Den är från dig. Det är en bok hon har önskat sig.
- Det är först på måndag. - Nej, det är i dag.
Ska vi ha en fest? Vi brukar ha en liten fest.
Vi har ju inte råd med en fest.
Du kommerju inte med nåt-
- och min pappa vill inte hjälpa så länge jag är gift med dig.
Vänta här.
Jag måste låna lite pengar. Nu. Seså.
Hosta upp.
Det är min dotters födelsedag. Ge mig lite pengar!
Där är handlaren vid Runddelen. Ett nazistsvin, badar i kontanter.
Jag är inte kriminell.
Låt bli honom. Du med, Lillebjörn.
Spring ut och lek med jojon som du fick av pappa.
Förlåt.
Har hon lärt sig vissla?
Ja, det har hänt mycket.
Jag vet inte hur länge jag står ut med det här. Förstår du?
- Bodil, jag vill att... - Jag vill inte åka till Sverige.
- Där är säkrare. - Här är säkert.
Jag kan inte besöka er här. Jag kan besöka er i Sverige.
Jag älskar dig. Det vet du.
Det är bara kriget.
Det har inget med kriget att göra. Före kriget var du inte heller hemma.
Då satt jag också och väntade.
Det har inget med det att göra.
Du är bara inte lämpad för det.
Du är inte en sådan man.
Stockholm - tre veckor senare
- Kommer de? - Det utgårjag från.
- Ni borde veta om de kommer. - Ja, men jag vet det inte.
Äntligen.
Spex från underrättelsetjänsten. Flamman och Citronen.
- Välkommen till Stockholm. - Tack.
- Välkommen. - Tack.
För tre dar sen hämnades Gestapo en rad attentat mot tyska officerare.
Stoppade en spårvagn och kastade in handgranater bland passagerarna.
Ni kan ju tänka er följderna. Om inte, titta i mappen framför er.
Gestapo hotar med fler angrepp om attentaten fortsätter.
Det är ren terror.
Terror som kunde ha undvikits om ni inte hade angripit tyskarna.
Vad talar ni om?
Ni kan möjligtvis få Hoffmann att tro att ni är oskyldig-
- men vi vet att ni beordrade attentaten på Gilbert-
- fru Lorentzen och Seibold.
Jag vet ändå inte vad ni talar om.
Jag står under engelskt befäl och svarar inte inför några andra.
Vad fan talar ni om?
- Sitter ni och driver med mig? - Vad handlar det här om?
Detta är en order: Alla reaktioner på spårvagnsattentatet är uteslutna.
Alla mord, allt sabotage ställs in omedelbart.
Kommunistcellerna fick samma order.
Minst 50000 beväpnade män ska falla tyskarna i ryggen-
- om de allierade sätter iland trupper på västkusten. Det här är stort.
Vi behöver absolut lugn för att bilda dessa hemliga grupper.
Jag behöver lyssna på de 29 offren i spårvagnen. De säger bara en sak:
"Hämnd."
Från er tid i flottan och armén, herr Faurschou-Hviid...
Ja tack!
...ärjag säker på att ni känner till konsekvenserna av ordervägran.
- Är det ett hot? - Tolka det som ni vill.
Vi håller på med en stor dansk militär operation. Varken vi-
- eller England är intresserade av att den förstörs av motståndsgrupper.
Vårt mål är att vinna freden, inte att trappa upp kriget.
Jag håller mig till givna order.
- Som var att avrätta Gilbert? - Bland andra.
Jag tar själv reda på vem ni arbetar för.
Till dess lyder ni de order som ges härifrån. Förstår ni det?
- Fosterlandet! - Fosterlandet.
- Ja? - Det är Winther.
Spex fattar inget. Han tror han kan sitta i Stockholm och bestämma allt.
Är det oss de håller ögonen på?
- Ja. - Spex grupp?
Nej. Det är den svenska säkerhets- polisen Säpo. De är rädda för dig.
- Vad är de rädda för? - Att du ska skjuta nån.
De vill inte ha problem med sina tyska vänner. Du är berömd här uppe.
Nu blir det svårt att komma nära Gilbert.
Gestapo har satt livvakter på honom.
Jag kan vara klar om två veckor. Sen görjag det du beslutar.
- London vill ha handling nu. - Nu?
Gilbert utvidgar sina operationer. Han har blivit ett oväntat stort hot.
- Kan Björnarna göra det? - De väsnas för mycket.
Det här kräver precision, diskretion och en smula hjärna.
Jag kan kanske träffa honom från bilen. Om vi kan komma nära nog.
- Nej, det är för riskabelt. - Jag gör det. Jag gör det...
Sluta nu, Jørgen.
- Skål för Jørgen! - Skål!
Jag har stängt.
All right... vad får det lov att vara?
Vill du leva? Ditt nazistsvin.
Fyll den här.
Ägg, mjöl, jäst, socker...
Allt möjligt.
Jag ser att du har riktigt kaffe till dina vänner i partiet.
De där äpplena ser fina ut.
- Är det riktig choklad? - Ja.
Vad fan är det?
Vem fan tror du attjag är? Tror du attjag kom för att stjäla pengar?
Tycker du att jag är en tjuv?
- Säger du att jag är en tjuv?! - Förlåt.
Tack...!
- Hej, Jørgen. - Hej.
- Ni kommer hem sent. - Ja...
Hej, gumman.
Nu ska du se vad pappa har köpt till dig.
- Är den inte fin? - Tack.
Och det finns klänningar som man bara sätter på...
Och det här är till dig. Det räcker ett par dar.
Tack.
Anne, gå in och ta på pyjamasen.
Jag kommer och nattar dig strax.
Jørgen, jag måste berätta en sak.
Jag har träffat en annan.
Hör du vad jag säger?
Det skulle inte ha hänt. Men det gjorde det.
Jag är ledsen.
Jørgen.
Sluta.
- Vem är det? - Det gör detsamma.
- Vem är det? - Du känner honom inte.
Vem är det?!
För helvete, svara. Vem är det?
Är du rädd för mig? Va? Varför i helvete är du rädd för mig?
Jag har aldrig gjort dig nåt. Har jag gjort dig nåt nånsin?
Du dödar honom.
Om jag säger det så dödar du honom. Det är det enda ni...
Varför säger du så? Varför säger du så? Va?
Det ärju inte sant. Varför säger du så?
Jag älskar dig.
Vart skulle du?
Jag skulle bara...
Jag skulle...
- Får jag prova den där? - Ja. Självklart.
Du får ut mer om du skjuter punkteld.
Aksel frågar om du vill åka till Sverige.
- Och lugna ner nerverna lite. - Gör han det?
- Säg att mina nerver har det bra. - Ta den. Du får den, Jørgen.
Jag skaffar en annan.
- Tack. - Tack själv.
Vi kan ta med den till Japan. När vi är klara med tyskarna här.
Vi kan följa med amerikanerna till Japan.
- Flamman och Citronen i Japan? - Just det.
- Och efteråt då? - Jag tror inte det finns nåt efteråt.
Inte här - inte för oss.
Jag tror att vi måste vidare.
Upp!
Upp med dig!
Fosterlandet!
För en stund sen avrättade Gestapo tre av våra kamrater.
Bob, Carl och magistern mejades ner utanför Dagmarhus.
Vi har en angivare mycket nära oss.
De angavs. Det är ingen tvekan.
För en timme sen var det åtta avrättningar i Ryvangen.
Min kontakt sa att det blir åtta till i kväll.
Hoffmann slår tillbaka hårt efter attentatet mot Gilbert.
Kommunisterna tog tillfället i akt och saboterade gevärsfabriken.
Och för en timme sen bombade Schalburgkåren Tivoli som genmäle.
Allt tyder på fler aktioner, mer vedergällning, fler avrättningar.
Jag vill be om en tyst minut för våra stupade kamrater.
Søren, är du bigamist?
Va?
Går du i säng med andra?
Nej. Nej, för fan.
Det skulle jag aldrig göra.
Det var mina vänner. Vi var i Finland tillsammans.
- Vänner anger i regel vänner. - Ska jag skjuta honom?
- Det vet jag inte än. - Det var inte jag, för helvete!
Vad hände egentligen på Laurits Betjent?
Vi var ute och firade den där invasionen i Frankrike.
Vi står uppe i baren.
Jag och Lillebjörn och Storebjörn.
Sen vänder vi oss om och ser att Bob och Carl och Den Kloke-
- har omringats av de där Gestapomännen.
Det fanns inte så mycket annat att göra än att...
...bara smyga iväg, va?
Vad säger Björnarna?
Det är sant, det han säger.
Att vi var på Laurits Betjent. Det stämmer.
All right, Søren. Beklagar. Men du vet hur det är.
Ja, ja. Jag vet hur det är.
Jag behöver mer tid, men jag ska hitta angivaren. Ligg lågt.
Det är upplopp på Vesterbro.
Var var du?
Var var du när folkresningen började?
Var var du den 26 juni-
- när Köpenhamn reste sig?
Äntligen fick folk nog.
Äntligen gör de nåt.
Nu är vi nära.
Krig.
32 har redan stupat.
Och det har bara börjat.
Kommunisterna strider.
Vi väntar bara.
Hej, Ketty.
Hur kom du in?
- Det är min födelsedag i dag. - Skulle jag sjunga för dig?
Nej. Jag vill bjuda ut dig på mat.
- Vem har skickat dig? - Ingen.
Hoffmann har precis utnämnt dig till tyskarnas fiende nummer 1.
Belöningen är på 20000 kronor och så bryter du dig in i mitt rum?
Det är bråk och upplopp på gatorna och du vill gå ut och äta?
- Är du helt från vettet? - All right. Förlåt. Jag går.
Du måste vara försiktig. Vi måste täcka över ditt hår.
Här.
- Vad gjorde du före kriget? - Alla möjliga olika saker.
- Jag dansade ett tag. - Dansade du?
Var?
På Apolloteatern.
Det var roligt.
Där var inte så fint, men roligt.
Och jag träffade många människor. Det var där jag träffade Winther.
Winther har hjälpt mig mycket. Han ordnade bostad och arbete åt mig.
Han är en stor man.
- Tycker du det? - Ja.
- Varför gör du det? - Gör vad?
Varför dödar du så många?
- Nån måste ju göra det. - Men varför döda?
Vad ska man annars göra?
Jag skickades till Tyskland 1940 av min pappa-
- för att gå i lära som kypare och kock.
Direktören på min arbetsplats var nazist.
Kocken var nazist.
Flera av kyparna var nazister.
Varje dag serverade jag dem. Överallt.
En flicka som arbetade på hotellet var judinna. Men ingen visste det.
Hon höll det hemligt.
Men kocken fick veta det.
Han angav henne.
Hon var halvt ihjälslagen när polisen kom och hämtade henne.
Det ska inte hända här.
Sabotage - det betyder ingenting.
Det enda som finns att göra är att ta bort dem, en efter en.
Tills det inte finns fler.
Var hon din flickvän?
Vad hände med henne?
- Du då? - Jag vet inte.
Jag blev glad när kriget kom. Det var en lättnad.
För att man äntligen kunde göra nåt vettigt.
Jag började arbeta åt Winther.
Tog med brev och skaffade och vidarebefordrade upplysningar.
Det var roligt... i början.
Men nu är det annorlunda.
Allt är grått.
Jag vill nog bara överleva det här.
Vet du vad jag tror?
Jag tror att vi två lugnt och städat ska gå härifrån.
En sak måste du lova mig.
Använd mig aldrig till att skaffa upplysningar.
Du får aldrig be mig om sånt. Det får inte komma mellan oss.
- Lovar du mig det? - Ja.
Jag önskar att kriget kunde sluta snart.
Varför kan jag inte ta mig ur det här?
Jag önskar att man bara kunde åka bort.
Vart skulle du åka?
Till Stockholm.
Kriget slutar inte i första taget.
- Du ska inte vara rädd. - Ska jag inte?
Jag tar hand om dig.
- Gör du det? - Ja.
Jag heter Jørgen.
Har du tid att prata med mig?
Vad heter du?
Morten.
Du ska ta väl hand om min fru och min dotter. Förstår du det?
- Ja. - Har du ett arbete?
- Tjänar du pengar? - Ja.
Morten, du ska vara snäll mot min dotter. Hör du det?
Om jag nånsin hör nåt annat...
...så kommer jag tillbaka.
- Är det förstått? - Ja.
Då var det kaffe.
Du har skaffat hatt.
Det är bra.
- Belöningen för dig är nu 20000. - Jag vet.
Det kan fresta många. Ett smart drag av Hoffmann.
- Ge mig order att skjuta honom. - Det gör jag inte.
Jag har nåt annat till er. Jag hittade angivaren.
Det är tyvärr en i de egna leden. Fru Ketty Selmer-Sjöberg.
Hon ska likvideras omedelbart.
- Du har fel. - Harjag?
Jag känner henne.
Hon är kurir.
- Före detta dansös på Apollo... - Tack, jag vet allt om Ketty.
Hon är min kurir. Hon vet allt som finns att veta.
Vi måste slå till nu.
Varför har hon inte angett Bent då?
Varför ange Carl och Den Kloke när hon kan få 20000 för Bent?
Du får du fråga Bent om.
Hon är dubbelagent och känner ingen lojalitet.
Hoffmann ertappade henne och sen har hon gett honom information.
Nu är hon för djupt insyltad i det.
Ska jag göra det?
Nej.
HEMLIGT
Bent? Vad gör du här?
Det är härligt att se dig.
Sätt dig.
Vem arbetar du för?
- Winther, så klart. Sluta nu. - Försök igen.
- Vem bad dig rita mig? - Ingen.
Varför den där då?
Jag satt och tänkte på dig.
- Varför besöker du Dagmarhus? - Jag måste få mitt pass viserat.
Så jag kan resa.
Titta här.
- Där, visum... - Vem arbetar du för?
- Det kan jag ju inte säga. - Vem arbetar du för?
Jag arbetar för arméns underrättelsetjänst.
Och jag arbetar för Winther.
Jag för dokument fram och tillbaka.
Jag gör uppdrag åt dem. Jag lyder order, som du.
Du angav dem. Gjorde du inte?
Varför angav du dem?
- Varför angav du dem? - Vad är det här?
- Hur mycket fick du för det? - Vem fan säger det?
Är det Winther?
Han är en svindlare, en riktig bedragare.
Akta dig för vad du säger. Han är underställd London.
- London? De vill inte ha honom. - Det är inte sant.
- Han får order... - Ja, men inte från engelsmännen.
Nu ska jag visa dig en sak.
Det här är kopior på kontrakt som Winther slöt med Gilbert.
Jag har kopior på dem i Stockholm också.
Winther var Gilberts juridiske rådgivare i åratal.
De gjorde affärer ihop och tjänade mycket pengar.
Riktigt mycket pengar, Bent. Det måste ha gått upp för Winther-
- att hans affärer med Gilbert skulle ses som landsförräderi.
Gilbert var ju en hög tysk officer.
Så när kriget slutar hade Winther anklagats för att vara kollaboratör.
Hans relation till Seibold hade också granskats.
Han hade hamnat i fängelse. Han var tvungen att röja dem ur vägen.
Både Gilbert och Seibold.
Och det använde han er till.
- Det här är förfalskningar. - Nej, papperna är äkta.
Winther är en gangster. Jag vet för mycket.
- Nu ska jag också röjas ur vägen. - De var tyska spioner.
Tyska spioner? Nej.
Gilbert och fru Lorentzen var tyska motståndskämpar.
Seibold var spion. Men honom fick ni ju heller aldrig, va?
Gilbert var expert på att lura folk. Han hade livvakter från Gestapo...
Det var inte livvakter, Bent.
Gilbert satt i husarrest, misstänkt för antinazistisk verksamhet.
Om Hoffmann velat skydda Gilbert hade ni inte kommit nära honom.
Beklagar Hoffmann Gilberts död?
- Nej, ni har gjort honom en tjänst. - Och fru Lorentzen?
Som Gilberts sekreterare visste hon allt om hans affärer med Winther.
Hon var engagerad i kampen mot Hitler.
Men mest var hon en rar kvinna som kom i kläm mellan två män.
Och Winther...?
Arbetar Winther för Gestapo?
Nej. Han sopar bara igen alla sina spår.
- Är Winther här? - Han har stuckit till Stockholm.
De har nystat upp allt.
Stick nu härifrån, för helvete!
Han hade rätt. Winther har åkt. Han har stuckit.
Vi har skjutit oskyldiga människor.
Aksel har aldrig arbetat för engelsmännen.
Alla som visste nåt skulle avrättas. Han fattades bara Ketty.
- Vi har skjutit oskyldiga... - Håll käften nu!
Håll käften.
Jag har fanimej inte dödat några som var oskyldiga.
Jag har skjutit en tysk officer och en tysk officer är inte oskyldig.
Säger du till mig att han var motståndsman? Är du idiot?
Winther? Vad hade du räknat med? De är ju såna de rika är.
I ett nötskal. De roffar åt sig och är fulla av skit.
Du skulle knullat henne första gången.
Vad pratar du om?
- Hon knullar ditt huvud. - Passa dig nu.
En tjej kan rätt namn och du knullar henne och, pang, hon är ett orakel.
- Håll käften! - Jag säger vad jag vill.
Och jag har inte dödat några oskyldiga. Förstår du det?
Varför såg jag det inte?
Varför såg jag det inte hända?
Nu sitter han i Stockholm-
- medan vi jagas i hela stan av Gestapo.
Är det rättvist?
Det finns inget som är rättvist eller orättvist mer. Det är krig.
Vi hittar dem vi vill ge oss på och så ger vi oss på dem.
- Hoffmann. - Ja.
Kom. Kom!
Kom igen, killar.
- Lugn! - Var är han?
- Där inne.
Flamman?
Jag har ett förslag.
Ni lämnar denna plats, jag med.
Vi börjarjaga er om 24 timmar.
Åk till Sverige och stanna där tills kriget är slut - och detta samtal...
...har aldrig ägt rum.
Har ni tänkt på konsekvenserna?
Om ni likviderar Gestapochefen?
- Vill ni inte överleva kriget? - Jag överlever.
Det hade förvånat mig. Att överleva ligger inte för er.
Ni är fanatiker och terrorist. Såna dör alltid.
Säg mig...
Tror ni verkligen att ni kan för- ändra nåt med allt ert skjutande?
Inser ni inte att ni är ett redskap för andra med mindre ädla motiv?
Jag trodde att ni var hjärnan bakom alla dessa hjältemodiga aktioner.
Men nej, det varju Winther.
Hur kunde ni ta honom på allvar? Han ärju fullständigt opålitlig.
Och nu vill ni ta över.
Ni blev förrådd och nu måste Gestapochefen dö. Men varför?
Vad skulle det förändra?
Vi är likadana.
Jag älskar Danmark.
Ni älskar Danmark.
Det vackra landskapet i Nordsjälland.
Varför samarbetar vi inte?
Ni har rätt. Nationalsocialismen var en bra idé, men omöjlig.
Alltför många känslor. Den är som en förälskelse.
Se vad den idén har gjort med världen.
Men se mig som en möjlighet.
Jag har övergett mina ideal. Jag måste överleva.
Och jag vill att ni också överlever. Vad säger ni?
Jag förstår dig.
Nåväl.
Jag räknar till tre.
Ett.
Två.
Nu kommer polisen.
Eller nåt värre för er: Tyska soldater.
Väntar ni här tills ni är omringad?
Vad hände?
- Du fick mitt meddelande? - Ja.
- Du tog med folk. - Du med.
Ja, det är Spex. Han litar inte på dig.
Jag har ett meddelande. Jag ska ha svar med tillbaka.
Det är möte i Stockholm i övermorgon kl. 10.
- Vad vill de? - Jag vet inte.
Vilka kommer?
Spex och en man från Frihetsrådet-
- och så Winther.
- Aksel? - Ja.
Han har blivit rentvådd.
Jag kommer inte.
Du måste, Bent.
Du ska åka upp och prata med dem och höra vad de har att säga.
Det är viktigt. Förstår du det?
Jag bad att få ge dig meddelandet.
För att jag ville träffa dig.
- Jag ville se att du har det bra. - Jag har det bra.
Jag säger till dem att ni kommer.
- God afton. - Är vi tillbaka hos Winther?
Nej, vi är i armén nu. De betalarju bra.
Vi måste tyvärr beslagta er utrustning.
Det är en ära.
Jag företräder Frihetsrådet. Man kallar mig Korpen.
Ni känner Spex och Aksel Winther.
Åklagaren företräder USA: S väpnade styrkor.
Intressant.
Jag vill börja med nåt glädjande.
Frihetsrådet är nära ett genombrott i förhandlingarna med tyskarna-
- angående ett slut på folkresningen.
Det blir en stor seger för folket. Utegångsförbudet hävs.
- Schalburgkåren dras ut ur... - Om frid och ordning upprätthålls.
Lyssnar ni?
Är alla här klara över vad åklagaren har gjort?
Han har beordrat oss att likvidera oskyldiga människor. Gamla vänner.
- De kom i hans väg. - Vad understår du dig?
Jag har gjort mest för att få över nationen på de allierades sida.
- Vilka gamla vänner, Flamman? - Gilbert, tysk motståndsman.
- Ketty Selmer, dansk kurir. - En tysk motståndsman?
De allierade erkänner ingen tysk motståndsrörelse.
Den finns inte.
Fru Selmer var ett tråkigt misstag som åklagaren har förklarat.
Ett enkelt missförstånd.
Ett missförstånd... Ursäkta. Ett missförstånd?
Så närjag skjuter dig i huvudet strax-
- så är det ett tråkigt misstag.
Är vi överens om det?
Jag...
...beundrar er, Flamman.
Men kriget kan vara förvirrande, som ni måste ha märkt.
Det surrar av alla underrättelser.
Det enda kloka är-
- att hålla huvudet kallt.
Frihetsrådet vet ingenting om likvidering av oskyldiga-
- så om ni tillåter det-
- kan vi fortsätta mötet.
Är ni kommunist, Faurschou? Då kanske vi kan prata.
Vi kan erbjuda er en officerstjänst. Vad sägs om det?
Ni får befälet över väntgrupperna på 10000 man.
- Och kaptens grad. - Kapten?
Bara så där, Bent. Tänk.
Antingen kommer ni att slåss vid sidan av engelsmännen-
- eller så slåss ni mot Röda armén, om de kommer före britterna.
Demokratin måste överleva. Vi vill gärna använda ert namn.
- Hur ska ni använda mitt namn? - Vi kommer att behöva hjältar.
Föredrag i skolor och föreningar.
Offentliga tal till stora skaror-
- som måste förstå oegennyttan under ockupationen.
Som ni båda är enastående bevis för.
- Jørgen då? - Er närmaste man. Löjtnant?
- Vad var du? - Kapten.
Då vill jag också bli kapten.
Nej tack.
Vi kommer inte längre att tolerera det oregerliga våld som ni två utför.
När det är krig dödar man sin motståndare.
Jag vill ha Hoffmann. Sen kan vi prata officersutnämning.
- Uteslutet. - Jag respekterar er hållning.
Men Hoffmann...
- Det leder inte till nåt gott. - Det visar sig.
Vi har medel och befogenhet att stoppa er på andra sätt.
Jag ber om ursäkt å Spex vägnar. Det var opåkallat.
Dessa akter innehåller namnet på en angivare i er organisation.
- Hur långt upp ska vi? - Asserbo.
Ta det, som bevis för vår goda vilja.
- Har ni nån bild på honom? - Nej, bara hans namn och adress.
- Jag måste pissa. - Ja, det måste jag också.
Förlåt.
Vad ska hända nu?
Jag går in och pratar med min pappa.
- Är det länge sen du var här? - Tre år.
Vänta här.
Hotell Birkegaarden, norra Själland
Hej, pappa.
Vill du ha ett glas vin?
- Vad kommer du hit för? - För att besöka min pappa.
Nu ska vi inte överdriva. Vad vill du?
Du har många tyska gäster.
Gästerna väljer hotellet, inte tvärtom.
- Vi hörde att Hoffmann kommer hit. - Gestapochefen?
- Det kan jag inte säga. - Jag vill prata med honom.
Han lär ju vara väldigt sympatisk och...
- Och mördare för en ockupationsmakt. - Ja... det också.
- Tycker du bra om dem? - "Dem"?
Tysk kultur, allt det underbara som den har alstrat beundrarjag.
Men "dem"? Nej.
Tråkigt för dig att kriget vänder.
Hör du inte vad jag säger? Jag försöker bara överleva.
Det är du väl för ung för att förstå.
Du med din bakgrund och ditt huvud-
- kunde ha gjort nåt bättre än att bara skjuta ner folk.
Men så blev du ju hjälte.
Hör på nu.
Om du talar snällt om mig med dina kommunistvänner-
- och inte skjuter Hoffmann här, så ska jag berätta vad jag vet.
Är vi överens?
Hoffmann kommer hit med sin familj och med sina älskarinnor.
Det är alltid fyra livvakter som håller vakt utanför rummet.
Jag vet inte i förväg när han kommer, utan får besked i sista stund.
Arméns underrättelsetjänst bad mig komma nära honom.
Jag lyder bara order.
"Min kära Ketty. Tack för i går. Du var förtrollande."
"Ditt skratt gör mig så lycklig."
"Din Karl Heinz."
Ni är du med varandra.
Det handlar inte om dig och mig.
Det är större. Mitt arbete kräver offer. Ber de om nåt så gör jag det.
Bad de dig hoppa i säng med mig?
Nej. Självklart gjorde de inte det.
- Det med dig och mig hände bara. - Gjorde det det?
Bent, hör på. Hoffmann betyder ingenting.
Det är du som betyder nåt.
Förstår du det?
Nu berättar du för mig vilken bil han kör och vilken väg han åker.
- Och bilens registreringsnummer. - Det får du inte be mig om.
Du lovade att inte be mig om sånt.
Det lovade du mig.
Bent...
Jag älskar dig. Förstår du det?
Ingen har nåt intresse av det här.
Om jag berättar det för dig...
...följer du då med till Stockholm?
Då åker vi till Stockholm och kommer aldrig tillbaka.
Lovar du mig det?
Lova mig det.
Han kör en liten svart Opel Kadett. Ojämna veckor.
23345.
Jämna veckor är det en stor Mercedes. 44193.
Hans väg varierar.
Ibland är det Roskildevej-
- och ibland Vigerslevvej.
Det är inte Hoffmann.
Åh nej...
Det ordnar sig.
Det ordnar sig. Var inte rädd.
Det ordnar sig.
Käraste Bent.
Hoffmann har avslöjat mig.
Jag åker till Stockholm nu.
Jag hoppas och tror att du kan komma upp till mig.
Han är död.
Han tittade på mig hela tiden.
Han tittade på mig när jag sprang med honom.
Och jag såg att han ville säga nåt, men...
...han kunde inte.
Jag hann inte fram förrän han var död.
Har du kvar polisuniformerna?
Vi går in på Dagmarhus och ber om ett möte med Hoffmann.
Det måste vi.
Vi kommer aldrig in. Om vi kommer in så kommer vi aldrig ut igen.
Kom, kom, kom!
Tack. Fortsätt. Nästa, kom!
Fy fan.
Jag trodde att de hade kastats ut ur stan.
Stanna!
Ut ur bilen!
Ut nu. Hör du inte? Ner på marken!
Upp på flaket!
Vänd dig om!
Seså. Upp med dig.
Seså!
Gå på, för helvete! Sätt fart!
Vi ska ha de här två längst ner. - Ställ er mot väggen.
Titta in i väggen. Alla ska ha minst en meter mellan fötterna!
- Vad händer? - De har tagit hela kåren.
Vi ska till koncentrationsläger. Det är tacken...!
- Har du kvar din baby-Browning? - I stöveln.
- Och du? - Ja.
Strax hoppar jag över planket och då springer du.
Vi ses, Bent.
In i ledet där nere!
Få hit en ambulans!
Bär bort honom!
Vatten.
- Vatten. - Håll käften nu!
- Vatten. - Ge honom vatten, för helvete!
Det ligger där bak!
Charlottenlund, norr om Köpenhamn Oktober 1944
Hur mår du?
Jag mår bra.
Förjävligt att jag måste skjutas i lungan för att bli ompysslad av dig.
Så där.
- Jag hamnar i fängelse, Marie. - I fängelse?
- Det tror jag inte. - Jo.
Jag får fängelse för de sakerjag har gjort.
När det här är över, så...
Vet du vad jag har gjort?
Nej.
Det ordnar sig säkert.
Jag kommer tillbaka i morgon.
Var rädd om dig, Jørgen.
Nej, nej, nej.
Ner i källaren. Skynda dig!
Skynda dig!
Öppna! Hör ni inte?
Öppna dörren!
Öppna!
Flamman?
Är ni Flamman? Säg nånting!
Hämta mjölk!
Sluta!
Vad understår ni er?
Har ni ingen skam i kroppen?
- Täck över dem. - Ska bli!
Här är anvisningen på de 20000 kronorna.
Du kan ta ut pengarna i morgon.
Vi hittade också ett brev hos honom.
Det är till dig.
Minns du när de kom?
Minns du den 9 april?
Det trorjag att du gör.
Det gör alla.
Jag har tänkt och tänkt...
Vad de än säger så tror jag inte på att det var du.
Sån är inte du.
Var står vi efteråt, när det här är slut?
Jag vet inte.
Finns det en väg tillbaka?
Finns det en väg fram?
Kanske.
Kanske inte.
Just nu finns bara Flamman.
Efter befrielsen begravdes Flamman och Citronen under stor uppståndelse.
Dagarna efter stod deras kistor sida vid sida i Holmens kyrka.
Några månader senare dog Flammans pappa.
Citronen tilldelades 1951 tapperhets- utmärkelsen Frihetsmedaljen av USA.
Citronens mamma tog emot medaljen å sin döde sons vägnar.
Senare tilldelades Flamman samma utmärkelse.
Bodil flydde till Sverige, där hon födde dottern Lone.
Efter befrielsen bosatte hon sig i ett litet hus utanför Köpenhamn-
- och bodde där i många år ensam med sina döttrar.
Citronens öde kom att prägla familjens liv i alla år.
Efter Flammans död flyttade Ketty Selmer till Stockholm.
Hon flyttade sen till Mallorca, där hon bodde till sin död på 90-talet.
Hon talade aldrig om Flamman.
Text: Thomas Jansson Prima Vista